SULJETTU VIIKONLOPUKSI
LOPETUSMYYNTI
Oletko jo päättänyt, mitä teemme? - En vielä.
Ehkä raitis ilma auttaa.
Lomamatkahan se on? - Jotakuinkin.
Enemmänkin henkisen tuen viikonloppu.
Tuleeko tästä siis raskasta?
Enpä tiedä, Franklin.
Painaisiko sinua, jos isäsi kuolisi metsästysonnettomuudessa?
Kuolemasta on vain vuosi.
Tiedän, mutta se ei tunnu vaikuttaneen Samiin.
Ei sinun silmissäsi.
Kiitos että kutsuit minut.
Mukavaa että tulit. En uskonut, että lähtisit.
Tarvitsen poikkeamista tavallisesta.
Ja tämä on tärkeä viikonloppu kaikille.
Sen varaan minäkin lasken.
Hei... Miltä vaikuttaa?
Hienolta. Tämä on...
En ole koskaan lähtenyt kunnolla pois kaupungista.
Aika mahtavaa, vai mitä?
Eikö asuinalueellasi ole muka puita? - Mikä sinua vaivaa?
Dom...
Tämä on söpö. Mikä se on?
Eräänlainen intiaanien unisieppari, vähän erilainen. - Millä tavalla?
Isäni opetti tekemään niitä. Teki itse asiassa tuonkin.
Se on tapamme olla yhteydessä kuolleisiin rakkaisiimme.
Kuten isääni ja äitiini.
Tervetuloa Canmoreen.
Näyttää kotoisalta. - Niin, aavekaupungiksi.
Kiva, vai mitä?
Ostakaa kaikki tarvitsemanne, sillä sivilisaatio jää nyt taakse.
Miten kaukana järvi on? - Tunnin ajomatkan päässä.
Etkö aio ottaa mitään? - Venyttelen vain.
Hei. Saisinko kolme pakettia noita?
Kolme pakettia noita, kiitos.
Juhliako meinasit?
Kunhan varaudun. - Autamme kaikki kyllä.
Kiitos.
Täällä ei ole turvallista tähän aikaan vuodesta.
Selvä. - Mahtavaa.
En nähnyt sinua.
Paras mennä takaisin ystävieni luo.
Niin.
Mikä hätänä, Kate?
Yksi tyyppi tuolla...
Mikä tyyppi? - Kuvittelet vain.
Hei...
Katsokaas tuota.
Olemmeko perillä? - Olemme. Katsokaa oikealle.
No johan, Samin mukaan nimetty järvi.
Isäni löysi sen 30 vuotta sitten.
Rakasti järveä niin paljon, että nimesi minut sen mukaan.
Perillä ollaan.
Todella kaunista. - Kyllä.
Tuntuu hyvältä olla kotona.
Tämä on metsänengeltä.
Sori, sanoisitko uudestaan?
Metsänengeltä. Eräänlainen tervehdys.
Hyvä enne.
Metsänenki... Minä tykkään.
Ei puhuta hengistä ja sellaisesta, jooko?
Mennään.
Tulkaa.
Dominik olet tuolla kanssani, ja te voitte laittaa tavaranne tuonne.
Laittakaa uimapuvut ja -housut, vesi näyttää upealta! - Selvä.
Oletko valmis? - Joo.
RAKAS VAIMO JA ÄITI
RAKAS ISÄ
Missä sinä olet, Sam?
Täällä.
Tunkeilenko minä? - Et ollenkaan. Tule istumaan.
Mitä nämä kiviympyrät ovat?
Hautamerkkejä.
Uskon että ne auttavat henkiä saamaan yhteyden maailmaamme.
Onko vanempasi haudattu tänne?
Ei. Tämä on vain symbolista.
Pitää heidät lähelläni. Niin kuin ne unisiepparit.
Sinusta paljastuu täällä aivan uusi puoli.
Tänne minä kuulun.
Millainen olo sinulla on ollut?
Aivan hyvä.
Se että te olette täällä auttaa.
Harva ymmärtää minua yhtä hyvin.
Minusta tuntuu samalta.
Tule.
Tämä näyttää vaaralliselta. Mikä se on?
Tukinuitossa käytetty vanha uittokeksi.
Kätevä, jos joku alkaa ryppyillä.
Varmasti.
Tämä on melkoinen paikka. Niin hiljaista.
Missä muut mökkiläiset ovat?
Suurin osa on vanoja. Elävät omissa oloissaan.
Toiset tulevat tänne vain pariksi viikoksi vuodessa.
Harmi. Jos matka ei kestäisi kuutta tuntia, harkitsisin talon ostamista.
Varmaan... - Olen tosissani.
Niin rauhoittavaa.
Tai ehkä kuitenkin ostaisin talon lähempää kaupunkia.
Mikä tuo on?
Oli aikakin.
Jännittävää. Tapaamme muita mökki-ihmisiä.
Ole kunnolla, Dominik.
Hei... - Hei.
Tämä on Jesse.
Tässä on Dominik, Kate ja Melanie.
Ja hän on...? - Franklin.
Laitetaanko tuli Wolf Islandille? - Pystytätkö sen?
Se on valmis, kun Orion on korkeimmillaan.
Selvä, minä tuon lapset.
Nähdään.
No niin... Kuka tuo on?
Jestas!
Jesse? Kasvoimme molemmat täällä.
Vietimme kesät täällä järvellä. - Nyt ymmärrän...
Tämän takia Sam on sinkku. Päivänselvää.
Ei siitä ole kyse... Hänen mökkinsä on niemen tuolla puolen.
Mitä hän sanoi? Susi syttyy tuleen saarella?
Hän sytyttää kokon Wolf Islandille tänä iltana. Se on perinne.
Perinteelle...
Mitä sanot? - Tosi söpö.
Mitä te olette mieltä?
En ole koskaan nähnyt näin paljon tähtiä. - En osannut aavistaakaan.
Mikä tuo oli? - En tiedä.
Luoja...
No niin, aika kertoa tarinoita.
Tietääkö kukaan kummitusjuttuja?
Eikö? No minulla on.
Tosi tarina, sattui ystäväni serkulle.
Oli lastenvahtina. Lapset olivat kolme- ja viisivuotiaita.
Hän istuskeli pimeässä ja katseli televisiota...
Ja sitten puhelin soi. Hän nostaa luurin ja vastaa.
Toisessä päässä joku tyyppi hengittää raskaasti ja sanoo:
"Oletko käynyt katsomassa lapsia?"
Tyttö säikähtää ja nousee...
Kaikki ovat kuulleet tämän, Franklin.
Oletko käynyt katsomassa lapsia... Vanempi kuin bokserisi.
Se on ihan totta, oikeasti! - Osaat olla välillä tosi söpö...
Se on totta, uskokaa nyt. - Ihan hyvä juttu...
Onko kellään muulla tarinaa? Sellaista, joka toimii.
Kerro heille siitä talosta, Sam.
En.
Kerro nyt. Näyttävät tarpeeksi urheilta.
Ei käy.
Mistä talosta?
Ei mistään. Jesse vain yrittää aiheuttaa hankaluuksia.
Älä nyt jätä kertomatta, vaan jaa muidenkin kanssa.
Ei se ole urbaani legenda tai kummitusjuttu.
Sen parempi. - Kerro nyt.
Hyvä on. Mutta jos haluatte kuulla tarinan, -
siihen kuuluu seikkailu.
Sitten ainakin haluan kuulla sen.
Oletteko nyt aivan varmoja?
Nyt riittää, ala kertoa.
Vartin matkan päässä täältä on vanha, hajonnut talo.
Ohitimme sen matkalla tänne.
Jos siitä ei tiedä, sitä ei huomaa. Mitään muuta ei ole lähimaillakaan.
Kätkössä tien vieressä? - Se juuri.
Kauan sitten siellä asui mies.
Hänen sukunsa omisti yli sata hehtaaria maata täällä.
He olivat hyvin varakkaita.
Sitten tämä mies tapasi maalaistytön lähikylästä, -
ja he rakastuivat.
Miehen suku ei ilahtunut, -
mutta koska mies oli omapäinen, hän rakensi talon syrjäseudulle.
He menivät naimisiin, -
ja kaikki on ihanaa.
He saivat tyttären ja myöhemmin pojankin.
Tässä kohtaa tarina muuttuu oudoksi.
Heidän poikansa oli sairas.
Ei fyysisesti, vaan henkisesti.
Hän ei ollut jälkeenjäänyt, vaan vain outo.
Vanemmat eivät enää pärjänneet kahdeksanvuotiaan pojan kanssa.
Äkillisiä kiukunpuuskia, -
hän nukkui miten sattuu ja saattoi kadota metsään.
Kun ei tiennyt mitä tehdä, mies kääntyi perheensä puoleen.
Isovanemmat lähettivät pojan pois, paikkaan syvällä metsässä.
Se ei ollut hullujenuone, -
mutta se oli tarkoitettu erikoishoitoa tarvitseville.
Vanemmat uskoivat, että se oli pojan parhaaksi.
Ja vähitellen perhe oli kuin poikaa ei olisi ollutkaan.
Kaikki oli taas ihanaa.
Kahdeksan vuotta myöhemmin, -
noin 16-vuotias poika onnistuu pakenemaan.
Häntä etsitään, mutta ei löydetä.
Hänen perheelleen kerrotaan, ja he ovat murheissaan, -
koska poika on ollut luonnon armoilla viikkoja ja ehkä kuollut.
Sitten, keskellä yötä, poika löytää takaisin kotiin.
Ja hiipii taloon sisälle.
Ja teurastaa koko perheensä.
Isän, äidin ja siskon.
Verta tippuva keppi kädessään hän katoaa metsään.
Suku ja kylän ihmiset olivat kauhuissaan.
Poika yritettiin löytää, mutta vieläkään siinä ei ole onnistuttu.
Joka vuosi sadonkorjuun aikaan -
ihmisiä on alkanut kadota.
Heidän tilalleen on jätetty maissin lehdistä tehty nukke.
Legendan mukaan hän kulkee yhä näissä metsissä.
Ja sinä toit meidät tänne?
Näytti että nukke roikkui kylän joka talossa.
Kaikki ympäröivät kylät uskovat legendaan, -
ja nukkeja ripustetaan suojaksi.
Ketään ei kai ole kadonnut vuosiin?
En tiedä. En usko, en ole kuullut mitään.
Kun olin nuorempi, yritimme löytää hänet ystävieni kanssa.
Mutta ei hän taida olla täällä enää.
En minä tätä pelotellakseni kerro.
Niin varmaan...
Ei kun oikeasti. Olen ollut täällä koko elämäni, enkä ole nähnyt häntä.
En minäkään.
Ilmeisesti murhattu perhe kummittelee yhtä talossa, -
ja jos sinne menee myöhään yöllä, -
kaiken voi kuulla tapahtuvan uudelleen.
Noista kahdesta ei kyllä tiedä...
Minäkin voin mennä, kun kerran laskin jo housuihini.
Yököttävää. - Eikö sinulta sitten tullut?
Anteeksi jos säikäytin bensa-asemalla.
Ei se mitään.
Täällä vain ei näy noin kauniita tyttöjä.
Jos olisin tiennyt, että olet Samin kanssa... - Ei hätää.
Tämä se on elämää.
Niin on.
Voittaa taatusti kaupungin.
Joksikin aikaa, ei lopullisesti.
Totta.
Eiköhän kerätä tavarat.
Väsyttää...
Kaupunkilaistyttö ei kestä maalaisilmaa.
Pimeä uni...
Kaikki hyvin?
On.
Vettä?
Kiitos.
Oletko kunnossa?
Olen minä.
Et kai nähnyt taas sitä unta?
Ei... Tämä vain...
Tämä paikka. Niin paljon muistoja.
Miten sinä pärjäät? - Ai mitä?
Aivan yksin, ilman perhettä.
On se joskus vaikeaa.
Minulla on niin ikävä isääni.
Hän oli koko elämäni.
Se vain vie aikaa, Sam.
Tiedätkö mitä?
Me olemme nyt perheesi.
Mitä tahansa tapahtuukin, käymme sen läpi yhdessä.
Kaikki kyllä järjestyy.
Mennään takaisin sänkyyn.
Kiitos, Dom. - Älä nyt.
Rauhoituhan nyt, Thelma!
Onko siellä joku?
Tämä ei ole hauskaa!
Älä tee noin!
Alat ruostua, kaupunkilaistyttö. - Turha luulo.
Luulin että nukkuisit vielä.
Älä viitsi.
Niin hienoa olla taas kotona.
No, meillä on ollut ikävä.
Kiitos.
Muistan miten kaipaan tätä vasta kun tulen tänne.
Näinkö on?
Kerros niistä ystävistäsi.
Tavallaan kuin pieni perhe. - Mitä tarkoitat?
Dominikin vanemmat katkaisivat välit kuultuaan hänen homoudestaan.
Dominik otti Melanien suojiinsa pari vuotta sitten.
Hän menetti vanempansa nuorena, ja päätyi lopulta kadulle.
Siellä hän tapasi Franklinin. Yhteinen huumetausta.
Mielenkiintoista.
Katen vanemmat erosivat kauan sitten -
ja ovat olleet kiinnostuneita vain itsestään.
Kate pääsi vasta eroon ilkeästä suhteesta ja on vielä herkkänä.
Ilkeästä?
Kate löi kerran baseball-mailalla. Mies oli sairaalassa viikon.
Vaikuttavaa.
Joten kaikki naksahti yhteen ja he muodostivat perheyksikön.
Haavoittuneilla hanilla on tapana kerääntyä. - Niin on.
Toimii hyvin, istut mukavasti joukkoon.
Varohan.
Mennään herättämään heidät. Minulla on nälkä.
Näittekö tuon?
Ei hassumpaa.
Sanoit eilen illalla, että tarinaan kuuluu seikkailu?
No? - Kaikki ajallaan.
Kerro nyt, mikä se on.
Kärsivällisyyttä!
Niin, vähän kärsivällisyyttä nyt.
Kuka auttaa illallisen kanssa? - Minä.
Kiitos.
Olihan hyvää. - Niin.
Minne sinä menet?
Ajattelin mennä laiturille katsomaan tähtiä.
Minä tulen mukaasi.
Katso mihin astut.
Vau...
Tiedätkö tähtikuvioita?
Tuolla on metsästäjä Orion.
Se on yksi suosikeistani.
Makeeta.
Olet kai kuullut Otavasta? - Olen.
Se on aina vähän vuoren huipun yläpuolella.
Aivan...
Rakastatko tosiaan tätä seutua?
Taidanpa rakastaa. Miksipä en rakastaisi.
Eikö tule eristäytynyt olo? Että jää maailman menosta paitsi?
Kun täällä on ollut tarpeeksi kauan, paikka tihkuu sisimpään.
Muita paikkoja ei enä tarvitse eikä mieti.
Mitä tarkoitat?
No, katso taivasta ja vettä...
Tunne kuinka puut heiluvat tuulessa. Tyyneys ja rauha.
Ajan mittaan se löytä tien sisimpääsi...
Ja sen kanssa on yhtä.
Se on voimakasta ja puhdasta.
Jos olisit täällä viikon, et haluaisi enää lähteä pois.
Olihan helvettiä. Eikö täällä ole kuultu astianpesukoneesta?
Missä Kate ja Jesse ovat?
Laiturilla. - Tuhmaa.
Tulkaa niin mennään. - Minne?
Sinne mistä löydämme seikkailun.
Voi luoja...
Tehän halusitte kuulla.
Mennään, tästä tulee hauskaa.
ÄIkää nyt... - Ylös!
Hei Jesse, mennään!
Minne olemme menossa? - Pitämään vähän hauskaa.
Näet sitten.
Ei kai tuo ole se talo?
ÄIkää viitsikö. - Mahtavaa.
Miksi tyytyä vain tarinaan?
Kaikki ulos!
Mitä?
Oletteko ihan pöljiä? Minähän en autosta ulos tule.
Selvä. Tule Dominik, mennään.
Paska!
Paska, paska, paska!
Tämä on järjetöntä. - Niinpä.
Nätti.
Aivan ihanaa.
Onhan pelottava paikka.
Tulkaa.
Tämän pidemmälle en tule.
Jeesus!
Kate?
Ei hätää!
Tuolla on kai toinen ovi.
Mitä nyt?
Hei tyypit?
Säikäyttikö Jesse sinut? - Joo.
Dorka.
Tämä on tyhmää.
Löytyikö mitään?
Ei. Tiedän että on takaovi ja toinen huone jossain, -
mutta on aivan liian pimeää.
Näetkö mitään?
Jotain kai tippui savupiipusta...
Joo, taidan nähdä jotakin.
Mikä se on?
En näe kunnolla. - Tartu siihen!
Minä en kättäni tuonne laita.
Mikä sukkahousu sinä olet?
Olkoon...
Mitä?
Oliko ihan pakko?
Sain sen.
Katsokaa.
Mahtavaa.
Riittää jo, Jesse!
Mikä vittu tuo oli?
Vittuun täältä heti!
Avaa ovi!
Äkkiä nyt!
Voi paska!
Pidä kiirettä, Sam!
Aja!
Tuo ei ollut hauskaa!
Voi luoja... Mitä helvettiä äsken tapahtui?
Paska!
Adrenaliini virtaa!
Mukavaa että oli hauskaa. Minä melkein kuolin!
Hei, katsokaa.
Mikä se on?
Heitä se menemään.
Minä en sitä halua.
Aivan. Sinä ja nukkesi.
Mitä sinä puhut? En minä sitä siihen laittanut.
Varmaan joo.
Olen vieläkin shokissa.
Viimeinen seikkailu jolle lähden.
Etkä edes lähtenyt autosta.
Aivan.
Mitä siellä oikein tapahtui?
Ei juuri mitään.
Kerron kun olemme taas kaupungissa.
Hyvä ajatus. - Tarvitsen juotavaa. Haluaako joku jotakin?
Ehdottomasti. - Minulle myös.
Onko tällaista sattunut aiemmin?
Olen kuullut talosta ääniä ja tuntenut jonkun läsnäolon, -
mutta huutoja en ole kuullut.
Olihan se melkoista.
Vähättelyä.
Kirjakin on kammottava.
Ole varovainen sen kanssa, se on matkamuisto.
Ei ole, jos minusta on kiinni.
En arvannut, että olet tuollainen jänis.
Dominik?
Mikä hätänä? - Mitä siinä lukee?
Se on kuin...
...päiväkirja tai jotain.
Päiväkirja?
Hänen päiväkirjansa. - Kenen?
Sen tyypin, joka tappoi perheensä.
Pilailetko sinä?
Oletko tosissasi?
Sisäkannessa on omistuskirjoitus.
Mitä siinä lukee?
"Perheelleni jota syvästi rakastan ja joka on aina kanssani."
Syyskuun 5. päivä, 1959... "Yksin on ollut vaikeaa."
"Heidän täytyi vain puhua."
"He eivät voineet puhua."
"Kuulen hänen äänensä joskus myöhään yöllä. Huutoja."
"On kylmää ja pimeää. Minä tarvitsin asioita."
"Hän ei rakastanut minua. Lääkkeitä ei enää ole."
"Olen vapaa. Vapaa heistä kaikista."
"Jos he eivät voineet rakastaa minua, heidän täytyi mennä."
"Pimeää unta kaikille."
"Täällä olen turvassa. Eläimet ovat hyviä. Ne puhuvat."
"Kuulen hänen äänensä vieläkin. Hän huutaa." -Voi kristus...
Joulukuun 4. päivä, 1959.
"He eivät enää katso minua."
"Kaikki on nyt hyvin."
"Käyn talolla. Lämmittelen metsässä. Se antaa sitä, mitä muut eivät voi."
"Ainakin he puhuvat minulle, kun käyn heidän luonaan."
Seuraava merkintä on vuosia myöhemmin.
Lokakuun 3. päivä, 1965.
"Lähdin metsästä vuosia sitten ja muutin läheiseen kylään."
"Kukaan ei tunnista minua."
"Menen yhä joskus metsään. Vietän siellä jopa muutaman yön."
"Kuulen joskus, kun ihmiset kertovat tarinaani."
"Se naurattaa minua. Äiti ja isä ovat minusta ylpeitä."
Kammottavaa.
Marraskuun 2. päivä, 1973.
"Elämä on hyvää. Olen oppinut mekaanikoksi."
"Ostin mökin läheiseltä järveltä ja tapasin tytön."
"Hän on hyvin hiljainen ja kaunis. Jessica."
"Toin hänet talolle ja hän pitää siitä."
"Isä sanoo, että hän tapasi äidin samalla tavalla. Pikkukaupungissa."
Heinäkuun 1. päivä, 1976.
"Tänään on hieno päivä."
Mikä tuo oli?
En tiedä. - Voisimmeko lopettaa nyt?
Alan olla tosi peloissani.
Ehkä meidän pitäisi. Laita kirja pois, Dominik.
Älä viitsi. Tuuli puhalsi kuolleen oksan puusta tai vastaavaa.
OIlaanan me täällä turvassa?
Emmekö voisi jutella iloisemmista asioista?
Minä käyn tarkistamassa, jatka sinä lukemista.
Niin, jatka. Tämähän on aika hauskaa.
Olkoon, mutta pidä kiirettä.
Missä olinkaan...
Aivan...
Heinäkuun 1. päivä, 1976.
"Tänään on hieno päivä. Minulla on vauvoja."
"Hän synnytti kaksoset tänään. Olen todella onnellinen."
"Isä ja äiti ovat nyt isovanempia."
"Jessica ei kuitenkaan voi hyvin."
"Se oli rankkaa, koska halusin luonnollisen synnytyksen, -"
"kuten eläimet synnyttävät."
"Hän ei ehkä selviä."
"Voin opettaa heille asioita eläimistä ja näyttää metsää."
"Olen onnellinen."
Onnellinen sairaan ja kieroutuneen murhaajan tavalla.
Ei kaksosia synnytetä luonnollisesti. Se on helvettiä.
Tämä on viimeinen merkintä.
Elokuu, 1995.
"Olen ylpeä lapsistani. He muistuttavat minua. Niin äiti sanoo."
"Paitsi että he ovat älykkäämpiä."
"He käyvät kylän koulussa ja heillä on paljon ystäviä."
"He ovat myös usein metsässä minun kanssani."
"Kuuntelemme eläimiä ja muuta. Rakastan heitä kovasti."
"Opetin leikin, jossa heidän ystävänsä juoksevat metsässä."
"Meidän täytyy jahdata heidät ja laittaa Pimeään uneen, -
"jotta he ovat aina kanssamme kuten isä, äiti, sisko ja Jessica."
"Se on hauska leikki. Lapset ovat siinä tosi hyviä."
"Olen heistä ylpeä."
"Nimesin tyttäreni järven ja poikani kuolleen vaimoni mukaan."
"Vaimoni on tyytyväinen."
"Jesse otti huoltamon hoitoonsa ja Sam muutti kaupunkiin."
Mitä vittua...
Sam?
Tämä ei ole hauskaa. - Mitä teemme?
Lopeta leikkiminen, Sam!
Mitä vittua me teemme?
Ei, ei, ei!
Onhan tämä vitsi?
Tee jotain, Franklin! - Meidän täytyy lähteä täältä!
Älä!
Sam!
OIlaan kusessa!
Niin olette.
Ei, et tee tätä.
Kyllä teen.
Juoskaa!
Menkää!
Älä, minä tässä. Ole kiltti...
Älä, Sam. Minä tässä!
Minulla on nyt sinut. Pimeä uni...
Älä pysähdy, Kate. Juokse!
Mitä?
Emme ole yksin.
Mitä tarkoitat?
Tarkoitan, että hän on tuolla.
Oletko järjiltäsi? Näin kun hän kuoli.
Yrittäisitkö keskittyä?
Siellä ovat vain nämä rotat, jotka juoksevat metsässämme.
Nauti nyt vain.
Hoidetaan tämä. - Hyvä.
Tuon halusin kuulla.
Ala tulla, kulta.
Nouse ylös...
Kyllä me täältä pois pääsemme. Pitää vain nousta ylös ja juosta.
He kadottivat meidät jo. Pitää vain nousta ja etsiä tie.
Dominik on kuollut... - Tiedän sen.
Mutta sitä ei voi nyt miettiä. Tule.
Franklin!
Tuolla. Huuto tuli tuolta.
Ei vaan täällä. Tule!
Missä olet, Franklin!
Tule.
Katso! - Odota...
Emme voi vain koputtaa oveen. - Miksi ei?
Emme tiedä, mitä siellä on. - Paremmin asiat sisällä ovat.
Ehkä puhelin tai auton avaimet.
Ei avaimia... Tule.
Hei?
Vaikuttaa tyhjältä.
Tarvitsemme apua.
Täällä ei ole ketään.
Tee jotain! Etsi jotain hyödyllistä!
Joo...
Puhelin on mykkä.
YIlätys, yllätys...
Voi paska...
Mitä sinä teet? Katso mitä löysin.
Meidän on lähdettävä täältä. - Miksi?
Voi paska...
Mennään. - Joo...
Ryntäämme autolle, onko selvä?
Nyt!
Franklin!
Vittu!
Ei voi olla...
Mihin suuntaan? - En minä tiedä.
Vittu!
Varmaan tänne. - Oletko varma?
Ala tulla!
Mitä sinä teet? Meidän pitää pysyä liikkeessä.
Kävelet hengästyksen pois.
Miten jouduimme tähän paskaan?
Voimmeko hölkätä vähän?
Kate? Paska...
Mene!
Pärjään hänelle kyllä. Mene, otan sinut kiinni. - Ei!
Juokse!
Ala tulla, narttu...
Mitä ajattelit tällä tehdä, kaupunkilaispoju?
Franklin!
Isä on tuolla jossain. - Älä viitsi, Jesse.
Haistoin hänet.
Laitoimme hänet sinne yhdessä.
Tavataan haudalla. - Kukaan ei selviä sellaisesta iskusta.
Tunnen että hän on vihainen. - Entä sitten?
Vaikka olisikin hengissä, miten vahva hän voi olla?
Hän on vanha ja haavoittunut. Niin luonto toimii, Jesse.
Hänestä oli tulossa taakka. Huomasit sen itsekin.
Niin... - Hänkin tiesi sen.
Mutta entä jos... - Älä sano, että sinua pelottaa.
Hän tappaa meidät. - Jos on elossa, mitä muutakaan hän tekisi.
Se on luonnollinen järjestys.
En pidä tästä.
Kuka sinusta pitää huolen nyt?
Sinä. - Aivan.
Minähän toin nämä ihmiset metsästettäviksi, eikö niin? - Joo.
Joten älä ole tuollainen pelkuri.
Olkoon. Minä haen hänet!
Se nainen on minun ja minä haluan hänet.
Kate!
Minä en satuta sinua, Kate!
Vittu, tuo sattui!
Tuo ei minuun toimi.
Minähän sanoin, että tulen.
Minä en satuta sinua, onko selvä?
Minä en satuta sinua!
Kuuntele nyt. Minä päästän sinut menemään.
Mutta kuuntele nyt.
Kun kissa on poissa...
Luulin että välillämme on jotakin.
Tunsin sen. Ja tiedän että niin sinäkin.
En ole oikeasti paha tyyppi.
Kunhan näet, miten täällä toimitaan, sopeudut kyllä hyvin.
Kate, voin pitää sinusta huolen.
Ja tunnet jo Samin hyvin.
Tiedän että tarina ja valheet tulevat nopeasti...
Mutta lupaan, ettei tätä tapahdu enää.
Niin, lupaan sinulle.
Mitä sanot?
Olet niin kieroutunut... - Sanoin että hoidan tämän, Sam.
Ja hienosti menee.
Mikä tämä on?
Olit oikeassa. Hän on hengissä.
Hoida hänet pois päiviltä. Meitä metsästetään.
Kate rakas...
Hän on oikeassa. Voimme olla yhdessä vain yhdellä tavalla.
Pimeää unta ikuisesti.
Ja olemme kaikki yhdessä. - Sam!
Jesse?
Ei...
Tapetaan hänet metsässä.
Tulen takaisin.
Hajaannutaan.
Johdatan hänet takaisin. Pidä minua silmällä.
Tiedät, miten asioiden on oltava.
Et pysty tähän enää.
Jesse?
Olit hyvä...
Opetit minua hyvin.
Mutta perhe on nyt minun.
Sinun aikasi on ohi.
Tätä sinä halusit.
Luulitko että unohdin sinut? Etsitkö jotakin?
SubLand.info